Tidigare på Stargate Atlantis.
Vad är det?
Nåt som en dag gör oss helt immuna mot Wraith.
Vi vill testa serumets effektivitet på er fånge.
Vi pratar om att placera en människa i samma rum som en hungrig Wraith.
Försökspersonen är obotligt sjuk och gör det av fri vilja.
Vad har ni gjort med mig?
Vi har observerat en ny sjukdom
i pegasusgalaxen.
Det är ett unikt protein som skapades av invånarna på planeten Hoff.
Det skulle inverka på Wraiths ätande,
och göra dem immuna för processen.
Det dödade Wraith som åt och hälften av dem som tog det.
Glöm inte att Michael spred den modifierade Hoffandrogen
till dussintals världar, kanske fler. Ingen vet ju säkert.
Så varje gång ni äter, tar ni en risk.
En gång till.
Dåliga nyheter är jag rädd.
Du får gå tillbaka till skolan l morgon.
Fortsätt med amoxicillinet i tre dagar.
Det borde göra susen.
Vad har vi här? De här förbanden behöver bytas.
Kan du gå tillbaka till förrådet och hämta fler bandage?
- Ja, doktorn. - Tack.
Annars ser det bra ut, min vän.
- Posten. - Överste. Vad gör ni här?
Du behövde visst utrustning,
så vi tänkte titta förbi och se hur det gick för dig.
Ett litet hopp iväg från porten. Eller?
Trevligt att se dig också, Rodney.
- Hur mår du, doktorn? - Bra, tack.
Det här är väl antibiotikan jag bad om?
Dr Keller gav dig många, så det borde räcka ett tag.
- Jag önskar att det vore sant. - Vad menar du?
Jag har haft en del infektioner
från de som överlevt Hoffan. Jag kan knappt hantera det.
Finns det Hoffan-överlevande här?
Michael gjorde inte den här planeten till mål.
Nej, men många av dem kommer från planeten Balar.
De lyckades överleva farsoten,
och just när de började få ordning på allt,
dök Wraith upp och försökte förinta dem.
- Vi hörde rykten om det. - Wraith är inte så glada
över att hela befolkningar är immuna mot dem.
Bara några få Balarer överlevde.
Byborna var snälla nog att ta emot dem.
- Doktorn? - Novo. Mina vänner från Atlantis.
Överstelöjtnant Sheppard, Teyla, Ronon och dr Rodney McKay.
Det här är Novo. Hon har hjälpt mig här på kliniken.
- Trevligt att träffas. - Detsamma, jag har hört mycket om er.
År det han?
- Som vadå? - Från alla roliga historier.
Just det. Hoppas att ni stannar och äter middag.
Bespisningen är inte så fin, men de serverar en stuvning
av ett getliknande djur. Utsökt.
-"Getliknande?" - Bra idé.
Då hinner vi prata och höra alla roliga historier.
Ja.
Hur är det vilda livet i Pegasus? Du måste sakna Atlantis vid det här laget.
- Faktiskt inte. - Kom igen,
varma bad, Playstation och deodoranter.
Det verkar lite rått, men det är det inte.
Folk är snälla mot mig överallt. Jag saknar aldrig mat eller en sovplats.
Och för att vara ärlig
börjar det kännas som om jag gör nåt viktigt.
- Vad är det? - Wraith.
- Nio stycken. Vi kan ta dem. - Nej. Det är för många civila.
Det är ingen vanlig skördning.
Vad får dig att tro det?
För det första finns inga dartskepp,
och de verkar inte attackera byborna.
Vem bland er talar för de övriga?
Jag heter Elson, jag är byns ledare.
Vad vill ni oss?
Ni har nyligen tagit emot en grupp flyktingar från en annan planet.
De har överlevt en farsot.
Det är viktigt att ni överlämnar dem till mig, genast.
- Varför då? - Det angår inte dig.
Om ni samarbetar
har ni mitt ord på att vi lämnar er ifred.
Om vi inte gör det?
Det vore ett oklokt beslut.
Vår svärm är här innan natten är över.
Har ni inte lytt då
ger jag signal om att hela er by ska förstöras.
Överlämna främlingarna så blir era liv skonade.
Gör ni motstånd så dör ni tillsammans.
Valet är ert.
Jag förstår inte. De har redan förstört vår hemvärld.
Varför jagar de även resten av oss?
- Du har inte berättat det. -inte allt.
Vad pratar du om?
Novo, minns du att jag sa att du som överlevande
skulle bli immun mot att bli Wraith-mat?
Det är lite mer komplicerat.
Försöker en Wraith äta av dig, eller nån annan som du
dör han ögonblickligen.
Du är gift för dem.
- Då är vi så gott som döda. -inte nödvändigtvis.
De kommer inte låta oss vara ifred nånstans.
Inte om det ni säger är sant.
Bara för att de fann er här
innebär inte det att ni inte kan gömma er nånstans.
- Novo? Har du hört? - Ja.
Det här är Safaris, också från Balar.
Rådgivarna håller möte för att diskutera
om man ska lyda Wraith eller ej.
- Va? Var? - På gruvans kontor.
Jag försökte ta mig in, men de avvisade mig.
Ronon och Teyla, vakta porten. Ni två stannar här och vaktar de andra.
Kan du visa var gruvkontoret är?
Ja.
Vad ska du säga till dem?
Jag ska ge dem en annan utväg.
Så sjukdomen har gjort
att Balarerna är dödliga för Wraith?
I stort sett.
Så Wraith skulle inte riskera att skörda den här byn.
Det är sant, men det är också orsaken
till varför de vill förinta er.
En by som inte kan skördas är inget värd för dem.
- Kände de till det? -Vadå?
Kände Balarerna till att de förde med sig farsoten
-när de kom hit? - Nej. De visste inget.
- Det är inte deras fel, Jervis. - Kanske inte, men det spelar ingen roll.
Wraith ger sig inte
förrän alla överlevande iden här galaxen är döda.
Wraith vet inte vilka de är
om inte såna som du berättar det.
Jag gillar inte heller det här, men vad har vi för val?
Vi kanske kan flytta er alla
till en annan planet där de är säkra.
- Ska vi lämna våra hem? - Det är inte är idealiskt,
men alternativet är att överlämna oskyldiga människor,
och det gör ni väl inte?
Som Wraith sa är de främlingar.
- Vi samtyckte till att ta emot dem, Jervis. -Inte jag.
Och då var de inget hot. Nu är läget ett annat.
Men de har blivit som en familj.
Novo bor hos mig. Hon äter med oss.
Min dotter älskar henne. Vad ska jag säga till henne?
Vill du hellre att vi alla dör?
- Överstelöjtnant Sheppard, kan? in. -Ursäkta mig.
Fortsätt.
Ronon och jag är vid porten. Den verkar inte vara hårt bevakad.
Det är de som var i byn. Jag känner igen ledaren.
Hur stor är chansen att ni kommer förbi?
- Ganska stor. - Liten, faktiskt,
men mycket bättre om du och Rodney kommer.
Okej. Håll er position tills vi kommer.
Vad är det?
- Hur många finns det i byn? - Sex till sju hundra.
Det är bråttom, men vi klarar det.
- Vad föreslår du? - Vi slår ut Wraith
och tar alla genom porten innan moderskeppet kommer.
Ni är säkra på Atlantis tills vi kan flytta er.
Det är oacceptabelt.
Balarerna förtjänar inte det här. De överlevde bara en sjukdom.
Det kunde lika gärna ha hänt oss.
Överlämnar vi dem är vi inte bättre än Wraith.
Även om ni samarbetar med Wraith
finns det inga garantier för att de håller ord.
De kanske dödar er för att ni är till besvär.
För all del. Vad vill ni att vi gör?
Gör er redo att flytta. Ta bara med er det ni kan bära.
Kom, Rodney. Vi ska attackera Wraith.
- Ska vi? - Jag följer med.
Inte en chans.
- Överste... -Jag hinner inte bråka.
Du måste göra dem redo för transporten.
När porten är säker får vi agera snabbt.
Okej, men var försiktiga.
Då så.
Ska vi attackera, får vi göra det därifrån.
Jag håller med.
När vi har tagit porten kallar vi in Hoppare.
Då går det snabbare att evakuera byn.
Dessutom kan vi behöva extra eldkraft
om svärmen kommer innan vi är klara.
Låt oss hoppas att det inte sker.
- Överstelöjtnant Sheppard, kom. - Fortsätt
Vi har problem.
Fler Wraith har börjat komma tillbaka.
De måste ha varit ute på patrull.
- Hur många? Kan vi ändå ta oss förbi? -Nej.
Just nu sitter vi fast här.
Du sa att du kunde få ut oss.
Wraith var fler än vi trodde.
Porten är för hårt bevakad.
- Så vi är fast här? - Just nu, ja.
Jag har inte gett upp. Jag får komma på en ny strategi.
Vilken strategi föreslår du för att slå en Wraith-armé?
Jag vet inte. Jag har inte kommit på det än.
I värsta fall dyker inte jag och mitt team upp,
och då ringer folket på Atlantis upp porten och kontaktar oss genom radion.
Då ber jag om förstärkning.
Hinns det med innan moderskeppet kommer?
- Förmodligen inte. - Vi kan inte vänta så länge.
Wraith kanske ljuger om skeppet.
Varför skulle de göra det?
Jag menar bara att vi måste förhala det så länge det går.
Det här är galenskap.
Elson, vi måste tänka på vårt folks säkerhet.
Jag tänker på ert folks säkerhet.
- Allas säkerhet. - Vi kan inte förlita oss på deras hjälp.
- Vi måste ta egna beslut. - Jag behöver mer tid att tänka över det.
Det finns inte mer tid.
Vi måste göra nåt, är du inte beredd att göra det, gör jag det.
Jervis!
Vad tänker han göra?
Jag vet inte.
- Var är Novo och de andra? - Vi skickade hem dem. Hurså?
Kan de gå?
Om de måste, men vi kunde ju inte ta dem genom porten.
Inte i nuläget, men de är nog inte säkra här heller.
Ta era vapen.
Följ efter mig.
- Ur vägen. - Hon är inte här, Jervis.
Var är hon?
Vad ska vi göra, Novo?
Vi måste ta oss ut ur byn.
Vad är det som händer där ute?
Några av byborna beslöt sig för att ta saken i egna händer.
- Då stoppar vi dem. - En sak i taget.
Vi måste flytta folket. Ta era saker.
Vi vill inte ha problem. Bara överlämna Balarerna.
- Knappast. - Gör det inte svårt, överstelöjtnant.
Du hade chansen att rädda byn. Nu är det min tur.
Rädda byn, är det vad du kallar det?
Det är inte din sak.
Det är upp till oss att besluta hur vi ska hantera situationen.
Ja, men Jervis, detta är inte vårt sätt.
Vårt sätt?
Det försatte oss i den här situationen.
Vi har redan gett dem mer än de kan begära.
Då kan vi ju lika gärna skjuta dem och få det överstökat?
Det är ändå en dödsdom. Skjut dem själv,
så slipper de bli torterade av Wraith.
- Du skulle göra dem en tjänst. - Carson.
Gör det. Döda dem om du är så desperat att bli av med dem!
- Ni begår ett stort misstag. - Kanske det.
Men vi gör det med rent samvete.
- Det spelar ändå ingen roll. - Vad pratar du om?
Mina män är på väg till porten med första gruppen som vi tillfångatog.
Det är försent.
Vad tänker de göra med oss?
Var lugn, Safaris. Du skrämmer de andra.
De kanske borde vara rädda. Vi vet att det inte går att fly från det här.
Vi kan inte ge upp hoppet.
Inse det, Novo, vi har blivit förrådda.
De vill inte ha oss här. Det ville de aldrig.
Vi var dömda när vi blev tvungna att lämna våra hem.
Tänk att jag som överlevande
ansåg mig själv ha haft tur.
- Har nån tagit hand om Jervis? - Han och de andra är inlåsta.
De ger oss inte fler problem,
men det var inte nödvändigt att bedöva dem.
- Men det kändes bra. - Och nu?
Jag måste få ut de andra Balarerna ur byn.
Det är kanske fler som känner som Jervis.
- Vart ska vi föra dem? - Till skogen.
Det är en lång sträcka på natten.
Men gruvan då? Spåren leder dit.
Vi kan bara följa dem.
- Ingen går vilse. - Precis.
Hämta hit Beckett och hans patienter.
Vi samlar ihop alla andra.
- Vad är det? - Nåt händer.
Vad är det som händer?
Ni ska strax flyttas.
- Vart? - Till ert nya hem.
Moderskeppet har just anlänt.
Vänta.
- Jag har ett förslag. - Vad gör du, Safaris?
Nåt vi borde ha gjort för länge sen.
- Ni har inget att erbjuda mig. - Var inte så säker.
Nån gömmer sig i byn.
Han är mer värd än oss alla andra.
- Nej, Safaris. - Skona våra liv, så tar jag dig till honom.
Bra försök, men svaret är nej.
Mitt liv, då.
Hur kan du göra så här?
Jag lovar att det är värt det.
- Det är nog alla. - Var är McKay och Beckett?
Rodney, vad är din status?
Jag är kvar på kliniken.
Carson hämtar mer utrustning.
Säg åt honom att skynda sig. Vi kan inte stanna här.
Gå före. Vi hinner ifatt.
- År du säker? - Absolut. Vi kommer snart.
Då går vi. Håll ihop. Följ spåren.
Det borde räcka. Kan du hjälpa mig, Rodney?
Jag ska ta med en sherpa nästa gång jag är på besök.
Han där. Han är det.
Ser du? Jag höll min del av avtalet.
Ja, det gjorde du.
Men med tanke på ditt tillstånd
är det för riskabelt att låta dig leva.
Dartskepp.
- Rodney och Carson är inte här än. - Rodney, kom in.
McKay?
Fortsätt ni. Jag hämtar dem.
- Ronan? Teyla? - Fortsätt
Wraith tog precis Becket och McKay.
- Va? Hur då? - De tag med dem i ett dartskepp.
Förmodligen till ett moderskepp.
Hur visste Wraith att de var i byn?
Jag tror jag vet.
Rodney. Rodney, vakna.
År det jag eller har de ökat på chockpistolerna?
De har tagit oss till moderskeppet, toppen.
Vad ska vi göra?
Få inte panik bara. Få inte panik.
Jag har flytt från de här massor av gånger.
- Har du? - Ja.
Jag har upplevt situationen många gånger och tagit mig ut.
- Exakt hur? - Låt se.
Förra gången utgav sig Teyla för att vara Drottning,
så hon fick oss frisläppta.
- Inte stor chans att det händer. - Nej, jag antar det.
- Gången före det, då? - Renons vän Tyre låtsades
vara allierad med Wraith, men han var på vår sida
-så han släppte ut oss. - Jag börjar ana ett mönster.
Du har aldrig rymt från en sån här cell på egen hand, eller hur?
- Nån gång måste vara den första. - Gud.
Ge mig en minut så kommer jag på nåt.
Jag vill inte pressa dig, men vi har nog inte en minut.
Hämta dem.
- Vad är det här för ett ställe? - Ett labb som tillhör min toppforskare.
De senaste månaderna har han studerat det dödliga gift
som har tagit sig in i vår mat.
Var är han nu?
Han är död.
Han trodde att han hade hittat ett idiotsäkert sätt att upptäcka giftet.
För att bevisa det åt han av sin försöksperson.
Det gick tydligen inte så bra.
Han dog en kvalfull död.
Hans forskning har förstås stått still sen dess.
Det är där ni kommer in, doktorn.
Jag? Vad ska jag göra?
Den som identifierade er sa
att ni var expert på det här giftet.
Han sa också att ni hade hjälpt till att utveckla det.
Om nån kan upptäcka det, är det ni.
Tror ni att jag ska hjälpa er så misstar ni er rejält.
Jag trodde nog att ni skulle säga det,
därför är jag beredd att erbjuda er en sporre.
Jag har hittills skonat livet på människorna där nere.
Samarbetar ni fortsätter jag med det.
Men om ni försöker förråda mig...
Ja, ja, vi fattar.
Jag visste att ni skulle förstå.
Börja arbeta.
Säg varför jag inte ska skjuta skallen av dig.
Av vilken orsak?
Hur visste Wraith hur de skulle ta Becket?
Vad menar du? Har han tillfångatagits?
Jag hade inte med det att göra.
- Och dina män? - Nej. Inte en chans.
Doktorn har bara varit god mot oss.
De råkade inte snava över kliniken.
Nån visade vägen.
Varför frågar du inte Balarerna?
De skulle tjäna mest på det.
Nån av dem trodde att han kunde rädda sig själv genom att överlämna doktorn.
Jag sa ju att de var odugliga.
Jäklar.
Ingen av konsolerna är kopplade till nåt.
Jag kommer inte åt skeppets system.
Du då? Gör du några framsteg?
Carson?
Du! Hur är det?
Jag kan inte göra det här, Rodney.
Vad menar du? Förstår du inte?
Jag menar att jag inte kan göra det.
Vad händer om de hittar ett sätt att upptäcka Hoffandrogen?
De kommer att jaga alla i galaxen som har den.
Hundratusentals människor.
Och när de är klara
så kan de börja äta igen, utan urskillning.
Vad är alternativet?
Wraith släpper inte ämnet.
Vi har sett vad de kan göra.
De utplånar hela byar bara för att få några som Balarerna.
- Vad ska jag göra? - Förhala det.
Få det att se ut som om du jobbar, och...
Tills vi vet hur vi kommer härifrån.
Och sen? Fortsätter vi som vanligt? Låtsas som inget?
Jag sa inte att det skulle bli lätt,
men man löser inte alla galaxens problem på en dag.
Jag förstår. Du känner dig skyldig, men det är inte ditt fel.
Du anade inte att det här skulle hända.
Det första vi lärde oss på läkarlinjen var "gör ingen illa".
Jag vet inte hur det är möjligt iden här situationen.
- Hur är det med dem? - De är rädda.
Jag har försökt lugna dem, men till ingen större nytta.
- Hur går det härinne? - Vi klarar oss.
- Vad händer i byn? -Inte mycket. Alla gömmer sig inomhus.
Varför har inte moderskeppet anfallit än?
Har det att göra med att McKay och Carson tillfångatogs?
Jag vet inte, men vi bör använda tiden till att tänka ut en plan.
- Har du tänkt ut nåt? - Kanske, men det krävs lite arbete.
- Vad är det? Har du kommit på nåt? - Nej.
Säkert? Du gör en av dina miner.
Det är säkert, Rodney. Fortsätt jobba.
- Vart ska du? - Till befälhavaren.
- Va? Varför det? - Jag måste berätta nåt för honom.
Jag visste det. Du har hittat nåt. Vad?
- Öppna! - Kan du inte berätta?
Jag går igenom dina grejer när du har gått.
Låt mig vara. Öppna dörren!
Kan du berätta vad det är?
Jag vill prata med befälhavaren genast.
Hör på, Rodney. Du måste stanna här.
Oroa dig inte. Allt ska gå bra. Okej.
Jag förväntade mig inte att höra från er så snart, doktorn.
- Det här måste vara goda nyheter. - Kanske för en del.
Jag tänker inte fortsätta arbeta för er.
- Vad pratar ni om? -Jag tänker inte göra smutsjobbet åt er.
- Hitta nån annan. - Det finns ingen annan.
- Det var ju synd. - Ni frestar på mitt tålamod.
Glöm inte att jag styr över folks öden därnere.
Folk kommer att dö i vilket fall, så jag gör ingenting.
Vägrar ni att slutföra forskningen
kan ni bara vara till nytta på ett sätt.
Och tro mig, ni kommer inte att gilla det.
Ni skrämmer mig inte längre. Förstår ni det?
- Jag struntar i vad ni gör med mig. - Skyll er själv.
Jag kommer att njuta av det här, väldigt mycket.
Vad är detta?
Vad har ni gjort med mig?
Ni var närmare upptäckten av Hoffandrogen än ni trodde.
Jag kunde ganska snart fullända ert blodprov.
När jag hade bekräftat det med hjälp av proverna ni gav mig
beslöt jag mig för att ta ett prov till för att vara säker.
På mig själv.
- Har ni giftet? - Ja.
Och nu har ni det också.
- Carson. - Hej, Rodney.
- Kan du radera datan? - Ja, men hur...
Jag fick befälhavaren att äta av mig.
- Va? Varför det? - Jag har Hoffandrogen, Rodney.
Michael måste ha gett det till mig som skydd.
Varför sa du inte det?
Du hade stoppat mig.
Ja, för det är dumt. Tänk om du hade haft fel?
Jag måste göra nåt. Det var vår chans att undkomma.
Hjälper du mig förstöra forskningen
innan de kommer på vad jag har gjort?
- Ja. - Bra.
Kusten är klar.
- Vad håller vi på med? - Vad tror du?
Letar efter en väg ut från skeppet.
Genom att vandra planlöst i gångarna?
Inte planlöst. Jag utforskar det.
Det är stor skillnad.
Bingo.
- Vad gör du? - Hackar mig in i skeppskommunikationen.
År det verkligen så lyckat?
Får vi inte kontakt med Sheppard
har vi ingen chans att komma härifrån.
- Du måste täcka mig. - Okej. Från vilket håll?
Vad var det?
- Sheppard hör du mig? - McKay, är det du?
Tack gode Gud! Vi är på ett moderskepp. Beckett är också här.
- Vad är det som pågår? -Vi lyckades rymma.
- Beckett hjälpte till. - Bra,
-för vi behöver hjälp. - Ni?
Det är vi som är fast på skeppet!
Det är där ni bör vara,
för nån måste slå ut moderskeppets huvudvapen.
- Va? - Vi har en plan,
men den fungerar bara om moderskeppet elimineras.
Jag har redan hackat mig in i kommunikationen.
Mixtrar jag med fler system
hittar de oss när som helst.
Det är enda sättet att få människorna i säkerhet.
När det är gjort hjälper vi er därifrån.
Okej. Jag ska se vad jag kan göra.
Ge mig några minuter. Det borde räcka.
- Du är en bra man, Rodney. - Ja, ja.
- Glöm inte bort oss bara. - Nej, då. Lycka till.
- Klarar han det? - Det måste han.
Annars går det här illa.
Jervis.
- Jervis. - Vad vill du?
- Vi måste prata. - Jag har inget att säga dig.
Du hade rätt hela tiden. Jag skulle ha lyssnat på dig.
Atlantisborna vet inte vad de gör.
De säger sig ha en plan, men i själva verket sätter de allas våra liv på spel.
Tia.
Detta är väl lite sent påkommet?
År det?
Om du går till Wraith vid porten nu,
skulle du då kunna få dem att anta den ursprungliga Uppgörelsen?
Det är möjligt,
men jag skulle bli tvungen att överlämna alla de andra främlingarna.
De är i gruvan, de gömmer sig i den stora kammaren.
År de andra råden med på det här?
Ju mindre de vet om det, desto bättre.
Och du?
Kan ditt samvete förlika sig med det här?
Det är min ensak. Ordna Uppgörelsen.
Vad är det?
Genomsök skeppet.
Hur lång tid kommer det att ta?
Jäktar jag dig under komplicerade operationer?
Det har hänt.
Okej, jag är inne.
Nu behöver jag bara några minuter för att avaktivera...
Jösses!
- Jag tror de har hittat oss! - Tror du?
- Du måste hålla dem borta. - Måste jag?
Ja, kom igen, Carson. Du klarar det.
Okej. På tre?
- Ett blir bättre. - Ja.
Ett!
- Hur går det? - Nästan klar.
Jag kan inte hålla dem borta för evigt.
- Vi måste sticka. Nu! - Så där. Jag har det. Kom!
- Vart ska vi? - Till darthangaren.
- Ska vi flyga dartskepp? - Jag har flugit Hoppare.
Jag har varit i Tokyo, men kan inte japanska.
Hur svårt kan det vara?
Vet du vart du är på väg?
Jag tog fram en schematisk bild på skeppet.
Va? Medan de sköt mot oss?
Den är förseglad.
- Hur länge står den emot dem? - Inte så länge.
Kom.
- Vad gör du? - Jag hoppar in.
- Båda får inte plats. - Det kan vi visst. Maka på dig!
- Känns det bekvämt? - Härligt.
Vad väntar du på?
- Det borde starta. - Det gör det inte.
Jag vet. Det stämmer inte.
Det borde bildas ett tak över oss.
Det kanske finns en viktgräns.
- Vad menar du med det? - Vi är två som sitter här!
Du kanske måste ha en nyckel.
Det är ingen Volkswagen, Carson!
Hör på, det här är flygkontrollen
till den jetdriften, så...
Hur kom du på den lysande tanken?
Med hjälp av sunt förnuft.
- Kom igen! - Visst, sunt förnuft.
Vad begär du? Det står inte vad det är för grejor.
- Inte bra. - Säger du det?
- Vi behöver en ny plan. - Ja. Jag tänker.
Men tänk fort, om Wraith kommer genom dörren
så dör vi.
- Vi måste härifrån. - Vart? Vi är fast här.
Då får vi gömma oss. Kom.
- Vad är det? - Jag har en annan idé.
Det är en chansning, som kan fungera. Men du måste bort från mig!
När ni tagit människorna så lämnar ni byn, eller hur?
För alltid?
Den här platsen är inte av intresse för oss. Vi vill bara ha Balarerna.
Det finns en stor kammare längre fram. De gömmer sig där.
Var är de?
Jag förstår inte. Han sa att de fanns här.
De borde vara här.
Vad är detta?
Dödade vi tillräckligt med Wraith?
Det får vi nog snart veta.
Snyggt jobbat.
En explosion på planeten
har dödat flera av våra krigare.
Människorna fortsätter attackera våra trupper.
De försöker fly.
Öppna eld på området runt porten.
- Vapnen svarar inte. -Vadå?
Ring upp porten.
Det är första gruppen. Det kommer fler.
Vi måste skynda oss.
De ger sig inte frivilligt. Kom.
Kom. Huka er, huka er.
Vi har tappat kontakten med trupperna vid porten.
- Och de två människofångarna? - De syns inte till nånstans.
De kan inte bara försvinna. Det spelar ingen roll.
Vi kan inte låta byborna komma undan.
Starta dartskeppen.
Överstelöjtnant!
Spring. spring, skynda er!
Skit också!
Sheppard! Det kommer fler!
Spring, spring! Ni är nästan framme.
Teyla!
- Rodney! Carson! - Herregud, det fungerade.
- Du är ett geni. - Vad gjorde du?
Programmerade strålen att upplösa oss
och sen att bara ladda ur sig.
När Wraith inte hade sina vapen
visste jag att de snart skulle starta dartskeppen.
Kom!
Där är du ju. Jag har anropat dig.
Förlåt. Vad är det?
Lornes team hittade en planet till byborna.
De flyttar dem i eftermiddag.
Jag hörde det. Jag följer med.
Självklart. Vill du följa med och äta lunch?
Vi har inte hunnit umgås denna gång,
om man inte anser att ränna i ett moderskepps gångar
-som att umgås. - Du har rätt.
Jag skulle gärna, men jag måste bli klar med det här.
Vad är det?
Dr Kellers forskning på serumet som gör att mina celler inte bryts ner.
Nåt här kanske hjälper överlevarna,
eftersom jag inte får infektionerna de får.
Du behöver inte göra det nu. Jag laddar ner det.
- Du kan ta med dig det. - Det får du faktiskt inte.
Mr Woolsey vill inte att det lämnar basen.
- Ledsen, Rodney. - Jag bryr mig inte.
Du skulle bara slippa gnälla om att du aldrig träffar mig.
Okej.
Vänta, Rodney.
Jag är faktiskt sugen, när jag tänker efter.
Dessutom kan man väl inte lösa alla galaxens problem på en dag?
- Det... - Tyst. Då går vi.
År du intresserad av nån nuförtiden?
Jag? Jag har inte tid med sånt.
Du är en usel lögnare, dr McKay. Berätta nu.
Översättning: Marie Åkerlund, DDS